Eternul evreu
Traducere si adaptare de hgfdgfui ( hgfdgfui@lycos.com )
Evreii civilizati pe care ii intilnim in Germania de azi
nu ne pot oferi decit o imagine incompleta
asupra caracterului autentic al rasei lor.
Acest film prezinta imagini recente din ghetourile evreiesti din Polonia.
Ni-i infatiseaza pe evrei asa cum sunt ei de fapt...
Inainte de a se deghiza
sub masca unor europeni civilizati.
Campania din Polonia ne-a dat ocazia sa-i cunoastem cu adevarat pe evrei.
Aproape patru milioane de evrei traiesc aici, in Polonia.
numai ca n-aveti sa-i gasiti printre populatia rurala.
Ei n-au suferit de pe urma razboiului precum nationalii poloni.
Ci au petrecut acea perioada intr-o indiferenta vegetare pe strazile mohorite ale ghetoului polonez.
Cu toate astea, la nici o ora dupa ocupatia germana isi desfasurau deja afacerile.
Noi, germanii, am aruncat o privire asupra ghetoului polonez acum 25 de ani.
Atita doar ca de data asta, privirile ne sunt ascutite prin experienta ultimelor decenii.
Spre diferenta de 1914, nu mai privim doar la ceea ce este mai grotesc
si mai comic in aceste foarte indoielnice chipuri din ghetou.
De data aceasta recunoastem molima pe care ei o stirnesc:
o molima ce ameninta insasi sanatatea poporului arian.
Richard Wagner a spus cindva: "evreul este demonul aflat la sursa coruptiei lumii",
iar aceste imagini o demonstreaza din plin.
Viata dintr-o casa evreiasca denota o remarcabila lipsa de pricepere creativa in implinirea unei civilizatii.
Ca s-o spunem franc, casele evreilor sunt mizerabile si lasate la voia intimplarii.
Acesti evrei nu sunt deloc saraci. Dupa zeci de ani de afaceri au adunat indeajuns
pentru a-si permite niste case decente si confortabile.
Atit doar ca traiesc de generatii in aceleasi case murdare, infestate cu insecte.
Netulburati de ceea ce-i inconjoara, ei ii dau inainte cu rugaciunea.
Miscarea repetata si bolboroseala fac parte din ritualul de citire al scripturilor evreiesti.
Aspectul central al asa-zisei vieti comunitare evreiesti se petrece in strada.
Extrem de rar ai sa-i vezi pe evrei facind vreo munca utila.
Iar cind o fac, ca in imaginile de mai sus, e de cele mai multe ori impotriva vointei lor.
Guvernul militar german ii obliga sa curete darimaturile.
Se vede limpede ca nu sunt obisnuiti cu munca si ca nu o fac cu placere.
Aceasta nu vine din faptul ca ar fi neajutorati, ca atare nu trebuiesc compatimiti.
Pur si simplu acesti evrei nu vor sa munceasca, ci sa faca schimb de produse. Acolo se simt in largul lor.
Nu este adevarat ca sunt constrinsi sa faca comert pentru ca nu li se permit altfel de meserii.
Dimpotriva, ei insisi imbratiseaza comertul,
caci acesta se potriveste caracterului si inclinatiei lor naturale.
Cineva ar putea privi acesti copii care se tirguiesc ca pe niste simboluri ale unei mari saracii.
Dar e de ajuns sa-i urmaresti doar o vreme, ca sa devina limpede...
ca sunt mindri sa-i poata imita pe adulti.
Acesti tineri nu au in ei idealismul tinerilor nostri.
In ei, egoismul individual nu sta in slujba unor sarcini asumate in comunitate.
Mai mult, moralitatea evreiasca aflata in flagranta contradictie cu conceptul eticii ariene
proclama egoismul neretinut al fiecarui evreu ca fiind o lege divina.
Religia acestui tinar face din tradare si din camata o datorie.
In cea de-a cincea carte a lui Moise, spre exemplu, se spune...
ca de vei imprumuta bani cu camata doar unuia strain, si nu unui frate evreu
ai sa fii binecuvintat de Domnul in toate afacerile.
Intelegem, astfel, ca a face afaceri este ceva sfint pentru evreime.
Acest lucru este de neinteles pentru cei care nu sunt evrei.
Omul arian intelege sa intreprinda orice activitate in virtutea unui scop.
Vrea sa creeze ceva durabil: hrana ori imbracaminte, case ori masini,
lucrari de arta sau orice altceva are o valoare pentru lumea intreaga.
E minat intr-aceasta de sentimentul de responsabilitate fata de realizarile sale.
Pentru evreu numai un lucru in sine are valoare: banul.
Cum il obtine nu are importanta.
Primele bunuri cu care va face comert sunt, de regula, maruntisuri de toate felurile.
Astfel pasesc evreii marunti catre primele afaceri.
Curind au sa atinga momentul cind pot vinde obiecte tinute intr-un bagaj mobil.
N-are sa treaca mult si isi vor fi format o intreaga expozitie de bunuri.
Dupa aceasta vor detine un stand in toata regula.
Cei mai ambitiosi vor deschide in curind un mic magazin, iar apoi unul mai mare.
Cei mai iscusiti - a se intelege, insa, lipsiti de scrupule
au sa deschida curind depozite si banci
si au sa se mute in cele mai impozante case din orase.
Aceasta, fireste, cu conditia sa nu se incurce unul pe altu.
De asta incearca mereu sa migreze catre paminturi bogate, cu oameni instariti.
Au nevoie de alte popoare in masura in care au nevoie de noi marfuri pentru comert.
Ceea ce arienii creativi apreciaza ca valori, s-a redus in ochii evreilor la o simpla marfa.
Ei vind si cumpara, fara sa produca niciodata nimic.
Productia o lasa pe seama muncitorilor si fermierilor natiunii-gazda.
Evreii sunt un popor fara muncitori ori fermieri; o rasa de paraziti.
Oriunde trupul unei natiuni are sa arate o rana
ei au sa se instaleze pentru a se hrani din organismul in agonie.
Isi construiesc afacerile pe boala natiunilor
si, implicit, incearca sa adinceasca si sa prelungeasca conditiile bolii.
Asa se intimpla acum in Polonia, si asa s-a intimplat in Germania.
Mereu au fost astfel evreii, de-a lungul intregii lor istorii.
Fetele lor poarta caracterul imemorial al unei lipitori perpetue: eternul evreu.
Acesta, de-a lungul vremii si a peregrinarilor lumesti, a ramas neschimbat.
Nu exista diferenta intre evreii Poloniei si cei ai Palestinei,
cu toate ca sunt separati in mod geografic.
Palestina este centrul spiritual al evreimii internationale,
cu toate ca evreii sunt, din punct de vedere numeric, neinsemnati acolo.
Aici, la Zidul Plingerii, ei se aduna si jelesc caderea Ierusalimului.
Insa lipsa unui loc propriu e conforma atit dorintei, cit si istoriei lor.
Acum patru mii de ani, stramosii lor iudaici rataceau deja pe curpinsul pamintului.
Din Pamintul celor Doua Riuri ei au mers, de-a lungul marii, pina in Egipt,
unde, o vreme, au facut un profitabil negot cu grine.
Atunci cind fermierii tarii, impreuna cu alti egipteni
s-au ridicat impotriva camatarilor si speculantilor straini
au fost siliti sa o ia din loc iarasi, in cautarea pamintului fagaduintei.
S-au stabilit acolo, pradindu-i fara mila pe localnicii de drept, populatii cu o cultura mult superioara.
Aici, la rascrucea secolelor, din amestecul de rase ale Orientului apropiat si indepartat...
cu un substrat negroid, s-a dezvoltat o rasa evreiasca corcita pina la refuz.
Spre diferenta de noi, europenii alcatuiti din elemente rasiale radical diferite
evreii apar ca diferiti atit in natura corpului lor, cit mai ales a spiritului.
Poate niciodata nu ne-am fi ocupat cu ei daca ar fi ramas in perimetrul lor oriental.
Atit doar ca imperiul cosmopolit al lui Alexandru cel Mare
ce se intindea din Orientul Apropiat peste jumatate din Mediterana
si, mai cu seama, imperiul extrem de intins al Romanilor
au incitat evolutia comertului si migratia evreilor
care in curind aveau sa se imprastie de-a lungul deschiderilor Mediteranei.
In timp ce unii s-au stabilit in zonele de mare trafic urban si in locatiile comerciale din zona Mediteranei
altii au ratacit neobosit de-a lungul Spaniei, Frantei, sudului Germaniei si Angliei.
Peste tot s-au facut antipatizati.
In Spania si Franta, oamenii s-au ridicat impotriva lor in secolele XIII si XIV
ceea ce i-a impins sa ia cu asalt Germania.
De acolo, au urmarit calea culturii ariene
prin care germanii intelepti au colonizat estul,
pina cind au gasit o locatie inedita, neexploatata inca
in Polonia si in zonele ruse ale Europei de Est.
Secolul al XIX-lea, cu ideile sale ambigue asupra egalitatii si libertatii umane
a dat evreilor un mare imbold. Din Europa de Est s-au imprastiat de-a lungul intregului continent
in ultimele doua secole. Iar dupa aceasta s-au raspindit in restul lumii.
In paralel cu aceste rataciri evreiesti de-a lungul globului pamintesc, vom avea de-a face si cu migratia
unui animal la fel de neobosit: sobolanul!
Sobolanii s-au dovedit de la bun inceput paraziti ai umanitatii.
Casa lor de origine a fost Asia, de unde au migrat in hoarde gigantice
prin Rusia si prin Balcani, in restul Europei.
Pina la jumatatea secolului XVIII deja se intinsesera de-a lungul intregii Europe.
Catre sfirsitul secolului XIX
datorita traficului maritim crescut, se instapinisera deja in America,
pentru ca mai apoi sa ocupe Africa si Orientul Indepartat.
Oriunde apar sobolanii, aduc dupa ei distrugerea pamintului
prin alterarea hranei omenesti, prin parazitare si prin imprastierea in jur a bolilor si a molimelor diverse...
precum holera, dizenteria, lepra si febra tifoida.
Sunt vicleni, lasi dar si cruzi, si apar de regula in grupuri masive.
Ei reprezinta elementele sireteniei si distrugerii subterane a regnului animal,
la fel cum evreii le reprezinta pentru specia umana.
Natiunea parazita a Iudei este vinovata pentru o mare parte a criminalitatii internationale.
In 1932 evreii, care nu insemnau decit 1% din populatia lumii,
erau luati in evidenta pentru 34% din vinzarea de narcotice, 47% din jafuri,
47% din jocurile masluite, 82% din organizatiile criminale internationale,
si 98% din afacerile cu prostitutie.
Cele mai cunoscute expresii din jargonul criminalilor si gangsterilor internationali
provin din cuvinte ebraice si idis.
Aceste fizionomii contrazic imediat teoriile liberale
asupra egalitatii tuturor acelora care poarta vreo caracteristica umana.
Adesea evreii isi degizeaza aparenta fizionomica
atunci cind isi parasesc adaposturile din Polonia, pentru a iesi la vinatoare de bogatii.
Parul, barba, boneta si caftanul il fac pe evreul est-european usor recognoscibil pentru toata lumea.
Insa in cazul in care se debaraseaza de ele, doar oamenii cu un ochi avizat pot identifica originea sa rasiala.
O trasatura esentiala a evreului este aceea ce el mereu va incerca
sa-si ascunda originea, cind se afla in mijlocul non-evreilor.
Un grup de evrei polonezi care inca isi poarta caftanele
ni se infatiseaza mai apoi in vesminte occidentale
gata de a se infiltra in civilizatia Vestului.
E drept ca acesti evrei de ghetou nu se misca prea bine in hainele lor curate europene.
Intrucitva mai adaptati se dovedesc evreii din Berlin.
Parintii si bunicii lor au trait in ghetou
insa aceasta nu se poate citi pe fetele lor.
Aici, asimilarea celei de-a doua si a treia generatii si-a atins perfectiunea.
Pe dinafara incearca sa se comporte exact ca si poporul-gazda.
Oamenii lipsiti de instincte bune, cad prada cu usurinta acestui joc de mimica
si ii considera pe evrei la fel cu ei.
In aceasta consta, de fapt, pericolul:
Acesti evrei asimilati au sa ramina pe veci ca si corpuri straine
in organismul popoarelor-gazda, indiferent de aparenta lor.
Pina si aristocratii cu nume evreiesti de rezonanta
care au legat casatorii mixte in familii de nobilime ariana de generatii intregi
si au devenit o parte a inaltei societati europene, sunt tot corpuri straine.
Avem sa prezentam, in cele ce urmeaza, o scena dintr-un film dedicat familiei Rotschild.
A fost realizat de evrei americani
in mod evident ca si tribut adus unuia dintre cele mai mari nume ale istoriei evreiesti.
"Mama, impacheteaza argintaria!"
"Am si facut-o!"
Realizatorii isi onoreaza eroul intr-o maniera profund evreiasca
distrindu-se de felul in care batrinul Maier Amtschel Rothschild inseala la plata impozitelor statul ce-i ofera gazduire.
inducind agentii fiscali in eroare prin simularea saraciei.
"Goleste-ti buzunarele, si tine minte: n-ai mincat nimic de cinci zile!"
"Ti-e foame? - Nu prea!"
"Sa aratati infometati"
'Salomon, adu covorasul!" (lipsa v.o)
"Mama, ascunde mincarea!"
'Sa ne asezam!"
"Deschide, evreule!" (lipsa v.o)
'O, bunul meu prieten, agentul fiscal!"
"Unde e caietul de contabilitate?" (lipsa v.o)
"Tocmai ma uitam prin el. Sunt vremuri grele."
"Gudula, el e prietenul meu, agentul fiscal!"
"Ai nimerit rau, e o luna extrem de slaba."
"De cinci zile n-am vazut nici un gulden!"
"Clientii vin, e drept, insa nu cumpara nimic..."
"Si nimeni nu mai calatoreste zilele astea, deci nu merge nici schimbul de produse. Traim in foamete."
"In foamete? Dar ceva miroase bine aici!"
"A, vecinii mei gatesc ceva. Mama, ia inchide fereastra!"
"Drept cine ma iei?"
"Domnule, nu va inteleg."
"Rotschild, ai o datorie fata de stat de douazeci de mii de guldeni!"
"Douazeci? Negustorul din oras nu plateste atit!" (lipsa v.o)
"Nu e treaba ta, el nu e evreu!" (lipsa v.o)
"Nu pot plati mai mult de o mie!"
"Urca sus, perchezitioneaza casa!"
"Poate c-as gasi doua mii de guldeni!"
"Multi bani se pierd cu transportul postal."
"Atunci cind trebuiesc dusi dintr-o tara in alta!"
"Sunteti cinci frati...
"Fiecare aveti sa mergeti sa deschideti cite o banca..."
"Primul la Paris."
"Al doilea la Viena."
"Al treilea la Londra."
"Alegeti orasele cele mai importante!"
"Atunci cind banii vor trebui trimisi la Londra..."
"Nu veti risca nimic:"
"Amtschel, tu din Frankfurt ai sa-i scrii lui Nathan in Londra."
"La fel veti face si cind veti trimite bani de la Londra la Frankfurt."
"Oricite razboaie au sa fie..."
"...toti, din toate statele, vor face apel la bancile lui Rotschild."
"...pentru siguranta banilor."
Transferul banilor prin cecuri bancare nu este o inventie evreiasca
si nici n-a fost cultivata de evrei pentru binele omenirii.
Le-a servit mereu drept mijloc de a obtine
influenta internationala in detrimentul popoarelor care-i gazduiau.
"Unul din voi va plati, ca celalalt sa obtina reputatie, si invers."
"Bancile noastre vor cuceri Europa."
"Iar noi vom reprezenta o singura firma: cea a familiei Rotschild."
"Asta inseamna puterea."
"Iar cind veti avea puterea, amintiti-va de ghetou."
Ca atare, Nathan merge la Londra si devine englez.
Jacob merge la Paris si devine francez.
Salamon merge la Viena si devine austriac.
Carl la Napoli, unde devine italian.
Iar Amtschel ramine in Frankfurt, devenind german.
Insa, cu siguranta, toti ramin evrei.
Prin urmare, cind dupa Revolutia Franceza
evreii au devenit cetatenii natiunilor- gazda
ei au apartinut mereu a doua natiuni in acelasi timp.
Nu degeaba se intimpla ca ei sa aiba rude de singe la toate curtile europene,
si sa fie, prin urmare, la curent cu ceea ce se intimpla la aceste curti;
iar in tarile in care si-au extins influenta,
in acest secol al industriei si progresului,
afacerile evreiesti functioneaza ca niciodata inainte.
Casa Rotschild este doar un exemplu al folosirii acestei tactici de catre evrei
pentru a-si intinde plasa de influenta financiara asupra omului de rind.
Casa Warburg urmeaza aceeasi tactica, la fel cu alte familii bancare evreiesti.
Pina la inceputul secolului XX, evreii stau
in centrul tuturor interferentelor pietii de capital mondiale.
Sunt o putere internationala.
Cu toate ca nu reprezinta decit 1% din populatia pamintului, capitalul lor le permite
sa terorizeze piata de schimb mondiala, opinia publica mondiala si politica intregii lumi.
New York este astazi centrul de capatii al puterii evreiesti.
Piata bursiera din New York, centrul financiar al lumii, este condus de astfel de
case bancare evreiesti, precum Kuhn, Loeb, Warburg, Hanauer, Wertheim, Levison,
Seligmann, Guggenheim, Wolf, Schiff, Strauss, Stern si asa mai departe.
Acesti regi ai finantelor evrei adora sa isi faca jocul puterii din culise
stind departe de lumina rampei.
In exterior, ei s-au integrat perfect poporului-gazda.
Arata aproape ca si americanii autentici.
Bernard Baruch, evreu consultant financiar si prieten al presedintelui american,
sub masca unui cetatean inteligent al SUA.
Otto Kahn, evreu bancher pe Wall Street, incintat de rolul sau de lord anglo-saxon.
Bancherul evreu Felix Warburg.
Bancherul evreu Mortimer Schiff.
Avocatul evreu si agitatorul impotriva Germaniei, Samuel Untermeier.
Profesorul Felix Frankfurter, evreu consilier pe teme legislative al presedintelui american.
Herbert Lehman, evreu guvernator al statului New York.
Laguardia, primarul pe jumatate evreu al orasului New York.
Henry Morgenthau, evreu secretar al trezoreriei SUA.
Evreul Leon Blum, fost prim-ministru al Frantei,
care stie cum sa se comporte ca un francez autentic.
Milioane de muncitori francezi l-au aclamat cindva ca si conducator al partidului lor.
Evreul Hore Belisha, fost ministru de razboi al Angliei.
Soldatii englezi isi saluta comandantul!
Insa evreul e doar un parazit lipsit de radacini, chiar si cind are puterea in mina,
caci puterea n-a acumulat-o prin forta sa fizica.
Aceasta se mentine doar atit cit gazdele sale trase pe sfoara
sunt dispuse sa-l care in spate.
Amintiti-va acele tragice zile cind Germania a zacut neputincioasa.
Evreii si-au intuit sansa. Intocmai ca niste cetateni loiali, ei au pasit inainte
creind iluzia ca sunt pe deplin ingrijorati de soarta poporului german.
S-au grabit sa participe la asa-zisa asociatie nationala de la Weimar
unde urma sa se decida viitorul Germaniei.
Reprezentantul evreilor, Landsberg, iar in stinga sa, Schneidemann.
Evreul Hirsch, prim-ministru al Prusiei.
Evreul Theodore Wolf, editor al unui cotidian berlinez.
Evreul Georg Bernhard, directorul editurii Ullstein.
Evreul Hugo Preuss, creatorul constitutiei germane.
Evreul Walter Rathenau, ministrul german al afacerilor externe.
Evreul Hilferding, ministrul german al finantelor.
Evrerul Bernard Isidor Weiss, seful-adjunct al politiei berlineze.
In acest timp alti evrei reprezentau o linie radicala impotriva legii si ordinii.
Sub masca unor umanisti plini de altruism
acestia promiteau maselor marea cu sarea,
incitindu-le impotriva ordinii civile.
Libertate personala nelimitata si auto-ingaduinta maxima pentru individ,
respingerea tuturor idealurilor si valorilor clasice,
supunere neconditionata formei de viata oferita de placerile materiale,
critica celor sacre, revolta impotriva tuturor,
incitarea tineretului la lupta de clasa si terorism.
Nu intimplator aceasta doctrina de distrugere a natiunilor
a provenit din mintea lui Karl Marx, fiu al lui Margoehei, rabin si avocat din Trier.
Fondatorul si organizatorul Partidului Democrat Social German,
evreul Ferdinand LaSalle - Wolfson.
Evreica Rosa Luxemburg, pe numele real Emma Goldman,
o cunoscuta agitatoare comunista.
Evreul Nisson, vinovat pentru uciderea ostaticilor din Munchen.
Evreul Frankfurter, ucigasul
activistului national-socialist Wilheim Gustloff.
Evreul polonez Grynspan, asasin al diplomatului german von Rath la Paris.
Cu toate ca au reprezentat o minoritate infima
ei au stiut cum sa terorizeze o mare natiune toleranta.
Pentru fiecare mie de germani, au existat zece evrei.
Sau, mai bine spus,
pentru fiecare mie de germani dezbinati, care s-au luptat intre ei,
au existat zece evrei care, in pofida concurentei de afaceri, au avut un scop comun:
exploatarea germanilor.
Comerciantii evrei au impinzit orasele.
Trei sferturi din numarul intreg al evreilor au trait in marile orase
insa nu ca sa munceasca in fabrici. Au lasat asta in seama germanilor.
La fiecare mie de muncitori din Berlin, cite doi muncitori evrei.
La inceputul anului 1933, din 100 de procurori in Berlin, 15 erau evrei.
Din 100 de judecatori, 23 erau evrei.
Din 100 de avocati, 49 erau evrei.
Din 100 de doctori, 52 erau evrei.
Din 100 comercianti, 60 erau evrei.
Venitul mediu pe cap de german: 810 marci.
Venitul mediu pe cap de evreu: 10.000 de marci.
In timp ce milioane de germani au cazut prada somajului si foametei,
evreii emigranti acumulau bogatii fantastice in doar citiva ani.
Nu prin munca cinstita, ci prin camata, specula si frauda.
Fratii Sklarek au usurat trezoreria berlineza de 12 milioane si jumatate de marci.
Evreul Kutisker a fraudat banca Prusiei de 14 milioane.
Evreul Bermat a fraudat acelasi stat de 35 de milioane.
E de prisos sa mai amintim de celebrul profitor de pe urma inflatiei, Mendelsohn,
ori de escrocul evreu Katsenelenbogen, laolalta cu restul.
Evreii sunt infinit mai periculosi atunci cind li se permite amestecul in cultura unui popor,
in religia si in arta sa, ingaduindu-li-se sa-si exprima judecatile insolente la adresa acestora.
Conceptul de frumusete a barbatului nordic este imposibil de inteles pentru un evreu, prin natura sa
si are sa ramina mereu astfel.
Vizavi de puritatea si limpezimea conceptului german de arta,
evreul, lipsit fireste de radacini ale identitatii, e incapabil de sentiment.
Ceea ce el numeste arta trebuie in mod necesar sa raspunda nervilor sai deteriorati.
Duhoarea de putreziciune trebuie sa razbata din ea.
Trebuie sa fie nenaturala, grotesca, perversa ori patologica.
Aceste fantezii febrile ale mintilor bolnave fara scapare, au fost cindva mult laudate
de criticii de arta evrei din viata publica germana, ca niste expresii inate ale artei.
Astazi pare de necrezut ca astfel de picturi au fost cindva importate de aproape toate galeriile noastre de arta
insa proprietarii de galerii si criticii de arta evrei le-au exagerat cindva meritele ca unice forme autentice de arta moderna.
Viata culturala germana a fost negro-izata si bastardizata.
Pictura, arhitectura, literatura si muzica au avut si ele de suferit.
Pentru mai bine de o decada, evreii si-au exercitat puterea lor profana:
in calitate de proprietari de galerii de arta, publicisti muzicali, editori si critici
ei au decis ce urma sa fie numit arta si cultura in Germania.
Evreul Kerr, mogul al artei in Republica de la Weimar.
Evreul Tucholsky, un imoral artist pornografic...
care a pretins ca tradarea este onorabila
si ca un ideal eroic este cea mai stupida idee.
Evreul Hirschfeld, care a promovat homosexualitatea si perversiunea.
Sub masca dezbaterilor stiintifice,
acestia au incercat sa calauzeasca pornirile sanatoase ale umanitatii pe carari degenerate.
Evreul "relativitatii", Albert Einstein, cel care si-a ascuns
ura fata de germani inapoia pseudo- stiintelor sale obscure.
Evreul Kestenberg, cenzor al muzicii germane in Ministerul Prusac al Culturii.
Un Ed Dorado al evreilor s-au dovedit a fi teatrele germane. Aici ei au guvernat in voie
degradind traditia clasica prin incitarea la cele mai josnice instincte.
Evreul Haller si teatrul sau de revista.
La fel si evreul Nelson.
Evreul Rotter, care avea monopolul a sapte teatre din Berlin
ca sa se ascunda in cele din urma, avind datorii in valoare de milioane.
Directorul evreu de teatru de revista, Robert Klein.
Dictatorul scenei teatrului evreiesc, Max Reinhardt.
Cele mai multe piese de teatru erau regizate de evrei.
Comicii evrei Ehrlich si Morgan.
Nici in ceea ce priveste filmele nu erau mari diferente.
Regizorul de filme evreu Richard Oswald.
Comicul Gerron.
Evreii considera portretizarea a ceea ce este hidos si dizgratios
un teren ideal pentru obtinerea efectului comic.
Evreica Rosa Valetti.
Evreul Kurt Boar se simte in largul sau intr-un rol de o certa perversitate.
Evreul Kurt Nakuhn ridica in slavi asa- zisele virtuti ale unui ofiter depravat...
care nu se da inapoi de la a comite o crima.
Evreul este in mod instictual atras de orice este anormal si depravat.
El cauta mereu posibilitati de a sabota judecata sanatoasa a oamenilor.
Evreul Peter Lorre in rolul unui ucigas de copii.
Cu promovarea ideii ca nu asasinul, ci victima sa este vinovata,
dreapta noastra ratiune poate fi indusa in eroare de un portret prea indulgent al criminalului,
asa incit sa treaca peste amanunte si sa scuze crima insasi.
"O simt, asa cum arde in mine..."
"Trebuie sa merg pe calea pe care sunt condus."
"Si sa fug...sa fug...pe strazi nesfirsite. Vreau sa gasesc o scapare...o scapare!"
"Cu mine laolalta alearga si stafiile lor. N-au sa ma lase in pace. Iar eu trebuie s-o fac...trebuie!"
Un numar ridicol de mare de evrei a obtinut recunoasterea in Germania.
In ziare si buletine de stiri, lingusitorii evrei ai acestora
i-au prezentat publicului ca pe niste artisti germani.
Evreul Richard Tauber plecind catre New York,
a fost jelit intr-una ca o mare pierdere a artei germane.
Evreul Ernst Lubitsch a fost salutat ca si realizator de filme german.
"Sunt extrem de fericit sa ma intorc in Germania, mai cu seama in orasul meu natal, Berlin."
Evreul Emil Ludwig Cohn a fost onorat cu titulatura de scriitor german.
"Un autor nu poate face, astazi, altceva mai bun
decit sa poarte dupa sine numele Germaniei cu onoare."
Evreul Charlie Chaplin a fost primit de o multime entuziasta la vizita sa in Berlin.
Atunci, o mare parte a publicului german l-a aclamat pe evreul nou-venit.
Un dusman de moarte.
Cum s-a putut intimpla asa ceva?
Dogma falsa a egalitatii intre oameni
pacalise instinctul sanatos al natiunii noastre.
Secole de educatie religioasa i-au invatat pe crestinii europeni
sa-i priveasca pe evrei ca pe intemeietori egali ai religiei crestine.
Pictori si poeti germani, cu bunatate,
au idealizat figurile biblice ale istoriei tribale a evreilor.
Abraham, Isaac si Iacob au fost considerati stilpi de temelie
ai celor mai inalte virtuti morale si nobilitatii umane.
Stim insa, acum, ca evreii din Biblie nu puteau arata astfel.
Este necesar sa ne corectam perspectiva istorica.
Iata cum arata adevaratii evrei.
Cele ce urmeaza sunt imagini ale sarbatorii de Purim
filmata de evreii din Varsovia pentru a fi folosita ulterior ca document cultural.
Aceasta sarbatoare de familie cu aspect nevinovat
comemoreaza masacrul a 75.000 persi anti-semiti
de catre stramosii biblici ai evreilor actuali.
Biblia documenteaza ca "a doua zi evreii s-au odihnit
si au facut din ziua aceea una a ospatului, bucuriei si darurilor".
Ei au hotarit ca aceste doua zile dedicate Purim-ului
trebuiesc comemorate de catre copiii copiilor lor pentru totdeauna.
Germanii educati, obiectivi si toleranti
privesc aceste mituri ca pe niste elemente de folclor si obiceiuri ciudate.
Dar ceea ce vedeti este rasa lui Israel frecindu-si miinile de bucurie cu prilejul ospatului razbunarii
chiar de-ar fi ei imbracati in haine occidentale,
haine in care israelitii de azi isi deghizeaza natura lor criminala.
Pentru a intelege pericolul autentic dinapoia acestor practici,
este necesar sa privim catre invataturile morale ale rasei evreiesti.
Inca din copilarie, evreul invata despre vechile legi ale evreimii, in scolile unde se preda Talmudul.
Pe masura ce inainteaza in virsta, el invata tot mai mult din cartile legilor iudaice.
Insa aceasta nu e o educatie religioasa.
Rabinii nu sint teologi pasnici, ci niste educatori politici.
Politica unei rase parazite trebuie insa transmisa intr-un cadru secret.
Evreul comun din ghetou nu va fi neaparat initiat in aceste planuri.
E suficient ca el sa fie umplut, deocamdata, cu spiritul acesta din tinerete.
Ce ne invata vechea lege a Talmudului?
"Mereu sa fii viclean, atunci cind iti este teama;
raspunde cu blindete, pentru a potoli furia strainului, caci astfel ai sa fii pretuit.
Fa-ti-l prieten pe acela caruia soarta ii este prielnica."
"Cinci lucruri pe care Canaan le-a transmis fiilor sai:
Iubiti-va unii pe altii, iubiti cistigul nemuncit, iubiti preaplinul, uriti-va stapinii si feriti-va sa spuneti adevarul."
Dezvoltarea pe mai departe a vietii spirituale evreiesti se continua in sinagoga.
Evreii se bazeaza de la bun inceput pe faptul ca oamenii nu le inteleg limba si semnele ambigue.
Cutiutele negre de pe capetele lor contin pasaje din lege.
A face afaceri in timpul serviciului religios
nu este considerat de israeliti ca o forma a lipsei de respect.
Legea ne spune ca "Acela care slujeste Torah, va avea succes in afaceri."
Pergamentul cu Torah contine cele cinci carti ale lui Moise, iar legea
este pastrata in asa-zisa Arca Sfinta.
Pe drumul catre amvon, evreii saruta Arca pentru a cere iertarea pacatelor.
Sulul care contine Torah este rulat pina la locul de unde urmeaza a fi citit.
Dar ce fel de "adevaruri" transmite el?
Hora Hajum, verset 290:
"Rugati-va lui Dumnezeu, cel care a desprins popoarele sfinte de cele obisnuite,
si pe Israel de celelalte rase.
Acei pagini care n-au sa respecte poruncile date voua
dusmani va sunt si trebuiesc curatati de pe fata pamintului.
Furia lui Dumnezeu are sa coboare asupra lor, si El spune:
Chiar si pe cei mai buni dintre pagini am sa-i ucid.
Nu sunt popoare bune in lumea aceasta, caci toti sunt necredinciosi.
Insa fiii lui Israel binecuvintati sunt."
Haghida 3, verset 1:
"Si Domnul le-a spus Israelitilor:
credeti in mine ca singur Dumnezeu al acestui pamint,
si am sa fac poporul vostru singur stapinitor al acestui pamint."
Hora Hajim 126, verset 1:
"Glorie Celui etern, care nimiceste dusmanii poporului vostru
ii umileste si-i vintura, caci pamintul numai voua si poporului vostru va apartine."
Aceasta nu este o religie!
Este o conspiratie impotriva tuturor non-evreilor, facuta de o rasa bolnava, vicleana si otravita,
impotriva poporului arian si a legilor sale morale.
Unul dintre cele mai edificatoare
obiceiuri ale asa-zisei religii evreiesti
este sacrificarea animalelor.
Scenele care urmeaza
sunt printre cele mai teribile surprinse vreodata.
Le vom prezenta, in ciuda obiectiilor vizavi de lipsa de gust.
Este infinit mai important
ca poporul nostru sa cunoasca adevarul despre evreime.
Cetatenii sensibili sunt sfatuiti sa nu priveasca aceste scene.
Se pare ca religia lor le interzice evreilor consumul carnii provenite dintr-o macelarie obisnuita.
Procedeul lor lasa animalele sa singereze pina la moarte, fara sa li se grabeasca sfirsitul.
In mod fals, evreii descriu aceasta metoda ca fiind cea mai umana metoda de a sacrifica un animal.
Stiinta europeana a inregistrat cu multa vreme in urma
specificul chinuitor al acestui tip de sacrificare.
In 1892 poporul a votat pentru interzicerea ei in Elvetia.
Legea evreiasca nu are nici un fel de iubire ori respect fata de animale, in sensul germanic al cuvintelor.
Pentru ei este chiar interzis ca animalului sa-i fie curmata suferinta.
Miscarea National Socialista s-a opus acestei crude
metoda de tortura a animalelor neajutorate, inca din primele sale zile de functionare.
In aproape toate alegerile provinciale si in parlament
s-au inaintat motiuni pentru interzicerea acestei forme de sacrificare.
Insa intreaga presa controlata de evrei a pretins ca demersul nostru este unul dizgratios.
In sedinte tinute in Baden, Bavaria si Turingia
national socialistii au inaintat motiuni pentru interzicerea acestei forme de sacrificare
in sensul in care este nedemna pentru o natiune civilizata.
"Nazistii, in anti-semitismul lor plin de ura,
nu se dau inapoi de la a implica cetatenii Germaniei in
amestecul lor in obiceiuri religioase consfintite prin trecerea timpului.
Ei pretind ca e vorba doar de cruzime fata de animale.
Oameni de stiinta obiectivi insa au demonstrat de mult
ca aceasta forma de sacrificare
este una dintre cele mai umane pretutindeni in lume."
"Fantezia nazista a opozitiei fata de sacrificiul ritual"
"Lupta cu carnea cusher"
"Un studiu obiectiv al rabinului Engelbert."
"Ca raspuns la multe intrebari
din toate cercurile, daca sacrificarea animalelor din cadrul
ritualurilor iudaice reprezinta cruzime fata de animale,
as dori sa precizez urmatoarele:
Sacrificarea aceasta este, in sine, o problema a..."
"Explicatia rabinilor germani."
"Sedinta urgenta de consiliu: oamenii de stiinta resping minciunile naziste"
"Atacul asupra constitutiei esueaza"
"Motiunea nazista este respinsa. Ipocritii "iubitori de animale"
Presa evreiasca a reusit sa tipareasca aceste rinduri tocmai pentru ca rareori vreun german
a vazut cum are loc o sacrificare cusher.
Daca luam in considerare bine- cunoscuta dragoste a germanilor fata de animale, ar fi fost
imposibil ca evreii sa fie lasati sa continue tortura
animalelor nevinovate si neajutorate, fara a fi pedepsiti.
Aceste scene demonstreaza cruzimea acestei metode de sacrificare.
Ele de asemenea expun caracterul unui rase care-si ascunde brutalitatea decerebrata
dinapoia unei fatade de pioase obiceiuri religioase.
Macelarii evrei leaga, de regula, animalele
pentru ca miscarile dezlantuite ale acestora sa nu le tradeze agonia.
Este de asemenea un obicei ca macelarii sa fixeze la pamint animalul dezlegat.
Imediat dupa preluarea puterii de catre fuhrer, o lege a intrat pe rol pe 21 aprilie, 1933
care a interzis forma evreiasca de sacrificare animala.
S-a decretat ca tuturor animalelor cu singe cald
li se va administra anestezic inainte de sacrificare.
Si, dupa cum a procedat fata de sacrificarea rituala, Germania National Socialista
a facut o curatenie generala a evreimii.
Gindirea si singele evreiesc
n-au sa mai polueze niciodata natiunea germana.
Sub conducerea lui Adolf Hitler,
Germania a ridicat stindardul de lupta impotriva evreului etern.
Sedinta Reichstag din 30 ianuarie, 1939
"E destul spatiu unde se poate trai, in lumea asta,
insa ideea ca poporul evreu a fost ales de Dumnezeu
pentru a trai pe seama productivitatii altor popoare, va trebui, finalmente, abandonata.
Evreii vor trebui sa se obisnuiasca cu ideea de a isi asuma
o activitate constructiva si respectabila, asa cum o fac si alti oameni.
Daca nu, mai devreme sau mai tirziu, au sa aiba niste probleme cum nici n-au visat.
Daca cumva puterile evreiesti din finantele internationale, din interiorul si exteriorul Europei
au sa impinga oamenii intr-un alt razboi mondial, rezultatul n-are sa fie
o victorie a evreimii, ci distrugerea integrala a rasei evreiesti in Europa."
Legea eterna a naturii, de a pastra o rasa pura, este mostenirea pe care
moscarea National-Socialista o lasa pentru totdeauna natiunii germane.
In acest spirit, poporul german unificat paseste catre viitor.